# Treballa amb fotografies de càmeres digitals

## Introducció

Un dels usos més comuns del GIMP és retocar imatges de càmeres digitals que per alguna raó no són perfectes. Tal vegada la imatge està sobreexposada o subexposada; potser està una mica torta; potser desenfocada: són problemes pels quals el GIMP té bones eines. El propòsit d'aquest capítol és donar una visió general d'aquestes eines i les situacions en les quals són útils. No hi trobareu programes d'aprenentatge detallats ací: en molts casos és més fàcil aprendre com utilitzar les eines experimentant amb elles que llegint sobre elles. Cada eina es descriu en detall a la secció de l'ajuda de les eines. Tampoc no trobareu res en aquest capítol sobre la multitud d'efectes especials que podeu aplicar a una imatge. Heu d'estar familiaritzats amb els conceptes bàsics del GIMP abans de llegir aquest capítol, però no cal ser-ne un expert, si ho sou, probablement ja sabeu la major part d'aquestes coses. I no dubteu a experimentar: el potent sistema de «desfer» del GIMP permet tornar a l'acció anterior en cas d'error, amb un senzill Ctrl Z.

Les coses més freqüents que voleu fer per a retocar una foto imperfecta són de quatre tipus: millorar la composició; millorar els colors; millorar la nitidesa; i treure artefactes o altres elements indesitjables de la imatge.

## Millora la composició

### Gira la imatge

Quan feu una fotografia i no manteniu la càmera vertical, la imatge surt torta. En el GIMP, la manera d'arreglar-ho és amb l'eina Gira. Activeu-la fent clic sobre la seva icona en la caixa d'eines, o prement Maj R mentre esteu dins de la imatge. Assegureu-vos que estan visibles les opcions de l'eina i assegureu-vos que el botó esquerre Transforma la capa està seleccionat. Si feu clic dins la imatge i l'arrossegueu, apareixerà una quadrícula que gira quan s'arrossega. Quan la quadrícula sembli al lloc correcte, feu clic a Gira o premeu Retorn, i la imatge girarà.

De fet, no és tan fàcil fer les coses correctes amb aquest mètode: sovint milloren però no són prou perfectes. Una solució és girar una mica més, però hi ha un desavantatge en aquest mètode. Cada vegada que gireu una imatge, els píxels girats no s'alineen amb precisió amb els píxels originals, aleshores la imatge, inevitablement, es difumina una mica. Amb un gir, la quantitat de difuminat és bastant petita, però amb dos girs provoquen dues vegades més de difuminat que amb un, i no hi ha cap raó per a difuminar les coses més del que cal. Una alternativa millor és desfer el gir i fer-ne un de nou, ajustant l'angle correcte.

Afortunadament, el GIMP proporciona una altra manera per a fer-ho més fàcil: en les opcions de l'eina gira, es pot seleccionar Direcció de transformació «Correctiu enrere». Quan ho feu, en lloc de girar la quadrícula per a compensar l'error, podeu girar-la per alinear-la amb l'error. Sembla confús, intenteu-ho i veureu que és bastant senzill.

Hi ha una opció per a visionar els resultats de les transformacions, en lloc de veure una quadrícula. És més fàcil fer les coses bé des del principi.

Després d'haver girat una imatge, hi haurà uns forats triangulars desagradables en les cantonades. Una manera d'arreglar-los és crear un fons que ompli els forats amb un color discret o neutre, però generalment la millor solució és retallar la imatge. Com més es gira, més cal retallar, així que és millor alinear la càmera tant com sigui possible quan feu una foto.

### Escapçat

Quan feu una fotografia amb una càmera digital, teniu algun control sobre el qual inclou la imatge però sovint no tant com voldríeu: el resultat són imatges que poden beneficiar-se de la retallada. A part d'això, sovint és possible millorar l'impacte d'una imatge retallant-la perquè els elements més importants estan situats en els punts clau. Una regla general, no sempre a seguir, però bona per a tenir en compte, és la regla dels terços, que diu que el màxim impacte s'obté situant el centre d'interès a un terç de distància entre les vores de la imatge, tant en l'amplada com en l'alçada; per exemple, col·locant l'horitzó d'un paisatge a un terç.

Per a escapçar una imatge, activeu l'eina Escapça a la caixa d'eines o prement Maj C mentre es troba dins la imatge. Amb l'eina activa, fent clic i arrossegant a la imatge apareix un rectangle d'escapçat. Quan tot sigui perfecte, premeu Retorn. Nota: si suprimeix els píxels retallats a opcions de l'eina d'escapçar està desactivada, la part retallada no s'eliminarà de la imatge, només s'ajustarà l'àrea de la imatge visible.

## Millora els colors

### Eines automatitzades

Malgrat els sofisticats sistemes de control d'exposició, sovint les fotografies fetes amb càmeres digitals surten sobreexposades o subexposades, o amb dominants de color. El GIMP dona una varietat d'eines per a corregir colors, que van des d'eines automatitzades que s'executen fent un sol clic fins a eines molt complexes que proporcionen molts paràmetres de control. Començarem per les més senzilles.

El GIMP proporciona diverses eines automatitzades per la correcció del color. Malauradament, en general, no donen els resultats desitjats, però no costa res provar-les ja que us donaran una idea de les possibilitats inherents dins la imatge. Excepte els «Nivells auto», podeu trobar aquestes eines seguint el camí del menú Colors Automàtic en el menú principal.

Heus ací, amb una petita descripció:

Equalitza

  És una eina molt poderosa que intenta distribuir els colors uniformement en l'espectre d'intensitats. En alguns casos l'efecte és increïble, pot arreglar un problema de contrast altrament molt difícil d'aconseguir; però molt sovint fa que la imatge sembli estranya.

Balanç de blanc

  Millora les imatges amb blancs i negres eliminant els colors poc utilitzats i extrems de l'histograma, i estirant la resta tant com sigui possible.

Amplia el contrast

  Això és útil per a les imatges subexposades: ajusta tota la imatge fins que el punt més brillant estigui just al límit de saturació, i el punt més fosc sigui negre. L’inconvenient és que la quantitat de brill està determinat completament pels punts més clars i foscos de la imatge, de manera que fins i tot un únic píxel blanc i/o un únic píxel negre farà que la normalització sigui ineficaç. Opera en els canals vermell, verd i blau independentment. Sovint té l'efecte útil de reduir els tons de color.

Amplia el contrast HSV

  Fa el mateix que Estendre el contrast, però funciona sobre l'espai de color HSV, en lloc de l'espai de color RGB. Conserva el to.

Millora del color

  Aquesta ordre incrementa la saturació dels colors en la capa sense alterar-ne la brillantor o el to. Aquesta ordre funciona en capes d'imatges RGB i imatges indexades, però no amb imatges en escala de grisos.

Nivells Auto

  Això es fa seleccionant Colors Nivells... en el menú principal i, a continuació, prement el botó Nivells d'entrada automàtica prop del centre de diàleg. Veureu una previsualització del resultat; heu de prémer D'acord perquè tingui efecte. Si premeu Cancel·la, la imatge tornarà a l’estat anterior.

  Si podeu trobar un punt en la imatge que sigui un blanc perfecte, i un segon punt que sigui un negre perfecte, llavors podeu utilitzar l'eina Nivells per a fer un ajust semiautomàtic que sovint fa una bona feina en arreglar la brillantor i els colors de la imatge. Primer, obriu l'eina Nivells com s'ha descrit abans. Busqueu en la part inferior del diàleg de capes tres botons amb símbols que semblen pipetes. Si poseu el punter del ratolí a la de l'esquerra, mostrarà la funció Selecciona un punt negre. Feu-hi clic a sobre, llavors feu clic en un punt que sigui totalment negre, i mireu els canvis en la imatge. Després feu el mateix amb el botó de més a la dreta (Selecciona un punt blanc), i llavors feu clic en un punt que sigui blanc, i una vegada més mireu els canvis en la imatge (el mateix amb el botó del mig pel punt gris). Si us satisfà el resultat, feu clic al botó D'acord; si no, feu clic a Cancel·la.

Aquests són els ajustos automàtics del color: si trobeu que cap d'ells fa la feina per a vosaltres, és hora de provar una de les eines interactives del color. Tots aquests, excepte un, s'hi pot accedir mitjançant Colors Automàtic al menú principal.

### Problemes d'exposició

L'eina més senzilla d'utilitzar és l'eina Lluminositat/Contrast. També és la menys potent, però en molts casos fa tot el que necessiteu. Aquesta eina sovint és útil per a imatges sobreexposades o subexposades; no és útil per corregir tons de color. L'eina ofereix dos lliscadors per ajustar: Brillantor i Contrast. Si teniu l'opció previsualització marcada (i gairebé segur que ho hauríeu de fer), veureu els ajustos que feu reflectits a la imatge. Quan estigueu satisfets amb els resultats, premeu D'acord i tindrà efecte. Si no podeu obtenir resultats que us agradin, premeu Cancel·la i la imatge tornarà al seu estat anterior.

Una manera més complexa i lleugerament més difícil de corregir problemes d'exposició és utilitzar l'eina Nivells. El diàleg per a aquesta eina sembla molt complicat, però pel que ens interessa només cal que us ocupeu dels Nivells d'entrada, específicament els tres lliscadors triangulars que apareixen sota l'histograma. Ens referim a l'ajuda de l'eina Nivells; però en realitat, la manera més fàcil d'aprendre com utilitzar-la és experimentar movent els tres lliscadors i observant com afecta la imatge. Assegureu-vos que la Previsualització està marcada.

Una manera molt potent de corregir els problemes d'exposició és utilitzar l'eina Corbes. Aquesta eina us permet fer clic i arrossegar els punts de control d'una corba amb la finalitat de crear una funció de correlació dels nivells de brillantor d'entrada amb els de sortida. L'eina Corbes pot reproduir qualsevol efecte que es pugui aconseguir amb les eines Brillantor/contrast o Nivells. Un cop més, consulteu l'ajuda de l'eina Corbes, però el millor és experimentar amb ella.

La proposta més potent per a ajustar la brillantor i el contrast d'una imatge, pels usuaris més experts del GIMP, és crear una capa nova sobre la qual s'està treballant i en el diàleg de capes establir-hi el Mode Multiplica. La capa nova serveix com una capa de control del guany per a la capa de sota amb el blanc donant un guany màxim i el negre donant un guany zero. A més, pintant sobre la capa nova, podeu ajustar de manera selectiva el guany de cada àrea de la imatge amb un control precís. S'ha de pintar amb degradats suaus, els canvis bruscs en el guany produiran vores espúries en el resultat. Pinteu utilitzant només tons grisos, sense color, tret que vulgueu produir canvis de color en la imatge.

En realitat, Multiplica no és l'únic Mode utilitzable pel control del guany. De fet, el mode Multiplica només pot enfosquir parts d'una imatge, mai aclarir-les, per la qual cosa només és útil en les parts que estan sobreexposades. El mode Divideix produeix l'efecte oposat: podeu aclarir àrees d'una imatge però no enfosquir-les. És útil per a ressaltar els detalls en totes les àrees de la imatge:

- Duplica la capa (produeix una nova capa sobre ella).

- Dessatura la capa nova.

- L'aplicació d'un difuminat gaussià al resultat, amb un radi gran (100 o més).

- Estableix el mode Divideix en el diàleg de capes.

- Controla la quantitat de correcció regulant l'opacitat en el diàleg de les capes, o utilitzant les eines Brillantor/Contrast, Nivells, o Corbes en la capa nova.

- Un cop satisfets amb el resultat, podeu utilitzar Fusiona amb la capa inferior per a combinar la capa de control amb la capa original en una capa única.

A més de Multiplica i Divideix, de vegades es pot obtenir efectes útils amb altres modes de combinacions, com Aclareix, Crema, o Llum suau. Una vegada que comenceu a jugar, de sobte us adonareu que heu estat una hora canviant paràmetres. Avís: com més opcions utilitzeu, més difícil serà prendre una decisió.

### Ajusta el to i la saturació

Segons la nostra experiència, si la imatge té massa color vermell, massa blau, etc., la manera més fàcil de corregir-la és utilitzar l'eina Nivells, ajustant els nivells individualment en els canals vermell, verd i blau. Si això no funciona, potser val la pena provar l'eina Balanç de color o l'eina Corbes, però són molt més difícils d'utilitzar amb eficàcia. (Tot i que són molt bones per a crear certs tipus d'efectes especials.)

De vegades és difícil dir si heu ajustat els colors adequadament. Una tècnica bona i objectiva és trobar un punt en la imatge que sabeu que ha de ser blanc o un matís de gris. Activeu l'eina Pipeta (el símbol de la pipeta en la caixa d'eines), feu clic sobre el punt abans citat, i s'obrirà el diàleg de la pipeta. Si els colors estan correctament ajustats, llavors els valors del vermell, verd i blau del color han de ser iguals; si no, heu de mirar quin tipus de correcció cal fer. Aquesta tècnica, quan s'utilitza bé, fins i tot permet que les persones daltòniques corregeixin el color d'una imatge.

Si la vostra imatge està descolorida, la qual cosa pot fàcilment succeir quan feu fotos amb una llum brillant, proveu l'eina To/Saturació, que proporciona tres lliscadors per a manipular el to, la lluminositat i la saturació. Augmentant la saturació probablement la imatge millorarà. En alguns casos és útil ajustar la lluminositat alhora. (La Lluminositat ací és similar a la Brillantor de l'eina Brillantor/Contrast). L'eina To/Saturació dona l'opció d'ajustar els intervals limitats de colors (utilitzant els botons de la part superior del diàleg), però si voleu obtenir colors d'aparença natural, en molts casos hauríeu d'evitar fer això.

Fins i tot si una imatge no sembla descolorida, sovint se'n pot incrementar l'impacte pujant la saturació una mica. Els veterans de l'era de la pel·lícula de vegades anomenaven aquesta tècnica Fujifying, a causa de la pel·lícula Fujichrome, coneguda per a produir impressions molt saturades.

Quan feu fotografies subexposades, en molts casos teniu el problema oposat: massa saturació. En aquest cas, l'eina To/Saturació també és adequada, reduint només la saturació en lloc d'incrementar-la.

## Ajusta la nitidesa

### Enfoca

Si no està ben enfocat o la càmera es mou quan es fa la fotografia, el resultat és una imatge desenfocada o borrosa. Si hi ha molt desenfocament, probablement no es podrà arreglar amb cap tècnica; però si només ho està en una quantitat moderada, es podrà millorar.

La tècnica més útil generalment per aclarir una imatge borrosa s'anomena Perfila (Màscara de desenfoc). Malgrat el nom força confús que deriva dels seus orígens com a una tècnica utilitzada pels desenvolupadors de pel·lícules, el resultat és fer que la imatge sigui més nítida, no desenfocada. És un connector i hi podeu accedir mitjançant Filtres Millora Perfila (Màscara de desenfocament)... en el menú principal. Hi ha dos paràmetres, Radi i Quantitat. Els valors per defecte sovint funcionen força bé, així que primer hauríeu de provar-los. Augmentant el radi o la quantitat, augmentarà la intensitat de l'efecte. No us deixeu portar, però: si feu que la màscara de desenfocament sigui massa forta, amplificarà el soroll a la imatge i també donarà lloc a artefactes visibles on hi ha vores cantelludes.

De vegades, l'ús de la nitidesa (Màscara de desenfocament) pot causar distorsió del color quan hi ha forts contrastos en una imatge. Quan això passa, sovint podeu obtenir millors resultats descomponent la imatge en capes separades to-saturació-valor (HSV), i executar la nitidesa (Màscara de desenfocament) només a la capa valor, i després tornar a compondre. Això funciona perquè l'ull humà té una resolució molt més fina per a la brillantor que per al color. Consulteu les seccions sobre Descompon i Compon per a més informació.

En algunes situacions és possible obtenir resultats útils afinant selectivament parts específiques d'una imatge, utilitzant l'eina Difumina/Ressalta de la caixa d'eines, en mode «Ressalta». Això permet augmentar la nitidesa en les àrees pintant sobre elles amb qualsevol pinzell. Això no obstant, hauríeu de ser moderats o els resultats no es veuran gaire naturals: l'agudesa augmenta l'aparent nitidesa de les vores de la imatge, però també amplifica el soroll.

### Redueix el gra

Quan feu fotografies en condicions de poca llum o amb un temps d'exposició molt ràpid, la càmera no obté prou dades per a fer una estimació bona del color real de cada píxel i en conseqüència, la imatge tindrà un aspecte granulós. Es pot suavitzar el gra difuminant la imatge, però llavors també perdrà nitidesa. Hi ha un parell de mètodes que donen bons resultats. El millor, si no hi ha gaire gra, és utilitzar el filtre anomenat Difuminat gaussià selectiu, ajustant el radi a 1 o 2 píxels. L'altre mètode és utilitzar el filtre Elimina els pics, i té una previsualització que permet jugar amb diferents configuracions. Quan hi ha massa gra, ja cal que us armeu de paciència i el corregiu manualment amb les eines de pintura.

### Suavitza

Adesiara teniu el problema oposat: una imatge és massa nítida. La solució és difuminar-la una mica: afortunadament difuminar una imatge és molt més fàcil que perfilar-la. Com que probablement no voldreu difuminar-la gaire, el mètode més senzill és utilitzar un dels filtres Difumina, als quals s'hi accedeix a través del menú principal Filtres Difumina . Això desenfoca una mica la imatge. Si la voleu més difusa, només cal repetir-ho fins a aconseguir el resultat desitjat.

## Elimina objectes no desitjats d'una imatge

Hi ha dos tipus d'objectes que és possible que vulgueu llevar d'una imatge: primer, rastres de pols, pèls, ratllades... sobretot en imatges escanejades; segon, coses que perjudiquen la qualitat de la imatge, com un cable de telèfon en un paisatge de muntanya.

### Desparasita

Una bona eina per a eliminar la pols i altres tipus de lents és el filtre Elimina els pics, s'accedeix a través de Filtres Millora Elimina els pics ... des del menú principal. Molt important: per a utilitzar aquest filtre de manera efectiva, heu de començar fent una petita selecció que contingui l'artefacte i una petita àrea al voltant. La selecció ha de ser prou petita perquè els píxels de l'artefacte es puguin distingir estadísticament dels altres píxels dins de la selecció. Si intenteu treure la pols en tota la imatge, gairebé mai no us en sortireu. Un cop hàgiu creat una selecció raonable, activeu Elimina els pics i mireu la previsualització mentre ajusteu els paràmetres. Si teniu sort, podreu trobar un paràmetre que elimini els pics i que afecti mínimament l'àrea que l'envolta. Com més destaca la pols de la zona que l'envolta, millor serà el resultat. Si no funciona, pot ser que valgui la pena cancel·lar el filtre, crear una selecció diferent i tornar-ho a provar.

Si teniu més d'un artefacte en la imatge, s'aplicarà Desparasita en cadascun individualment.

### Suprimeix la brossa

El mètode més útil per eliminar desordre no desitjat d'una imatge és l'eina Clona , que permet pintar sobre una part d'una imatge utilitzant dades de píxels preses d'una altra part (o fins i tot d'una imatge diferent). El truc per a utilitzar l'eina clona eficaçment és poder trobar una part diferent de la imatge que es pugui utilitzar per a copiar a sobre la part no desitjada: si l'àrea que envolta l'objecte no desitjat és molt diferent de la resta de la imatge, no tindreu molta sort. Per exemple, si voleu eliminar un personatge inoportú que camina en una bonica platja deserta, probablement podreu trobar un tros de platja buida semblant a la part del caminant, i utilitzar-la per clonar a sobre. És força sorprenent com de natural pot quedar el resultat quan la tècnica funciona bé.

Consulteu l'Ajuda de l'eina clona per a més detalls. Clonar és més un art que una ciència i com més practiqueu més bons resultats obtindreu. Al principi sembla impossible produir res excepte taques lletges, però la persistència dona els seus fruits.

Una altra eina molt semblant a l'eina clona, però més intel·ligent, és l'eina cicatritza que també té en compte l'àrea del voltant de la destinació. Un ús típic és llevar arrugues i petits defectes.

En alguns casos es pot obtenir bons resultats simplement retallant l'objecte de la imatge i utilitzant un connector anomenat Resynthesizer per a omplir el buit. Aquest connector no s'inclou amb la distribució principal del GIMP, però es pot aconseguir de la pàgina web de l'autor .

### Eliminació dels ulls vermells

Quan feu una foto amb flaix a algú que mira directament a la càmera, els iris dels ulls poden reflectir la llum del flaix de manera que els ulls apareixen vermells: aquest efecte es diu ulls vermells. Els dispositius moderns tenen una manera especial per a limitar aquest efecte, però no sempre funciona del tot. El mateix efecte pot passar amb els ulls dels animals, a vegades amb un reflex verd.

El GIMP proporciona un filtre especial per a eliminar els ulls vermells. Feu una selecció amb una de les eines de selecció de la part vermella de l'ull i després trieu el filtre Elimina els ulls vermells. És possible que hàgiu d'emprar el lliscador per a obtenir el color correcte.

Ulls vermells

## Desa els resultats

### Fitxers

Quin format de fitxer heu utilitzat per a desar el vostre treball? l'heu hagut de redimensionar? La resposta depèn de què voleu fer amb la vostra imatge.

- Si teniu intenció d'obrir la imatge en el GIMP una altra vegada per a treballs addicionals, hauríeu de desar-la en el format del GIMP XCF (és a dir, amb l'extensió .xcf), perquè aquest és l'únic format que garanteix que no es perdi informació de la imatge.

- Si teniu la intenció d'imprimir la imatge en paper, hauríeu d'evitar reduir la imatge, excepte retallant-la. La raó és que les impressores són capaces d'aconseguir resolucions molt més altes que els monitors de vídeo — 600 a 1400 ppp (punts per polzada, la densitat física) per a les impressores típiques, en comparació amb 72 a 100 píxels per polzada per als monitors. Una imatge de 3000×5000 píxels sembla enorme en un monitor, però només arriba a unes 5 polzades per 8 polzades en paper a 600 ppi. Normalment no hi ha cap raó vàlida per a ampliar la imatge: no podeu augmentar la resolució real d'aquesta manera, i sempre es pot augmentar en el moment en què s'imprimeix. Pel que fa al format del fitxer, normalment serà bo utilitzar JPEG a un nivell de qualitat de 75 a 85. En casos rars, on hi ha grans franges de color gairebé uniforme, és possible que hàgiu d'establir el nivell de qualitat encara més alt o utilitzar un format sense pèrdua com el TIFF.

- Si teniu la intenció de mostrar la imatge a la pantalla o projectar-la amb un projector de vídeo, tingueu en compte les resolucions de pantalla més altes per als sistemes més habituals. No hi ha res a guanyar si es manté la imatge molt més gran que aquestes resolucions. Per a això, el format JPEG gairebé sempre és una bona elecció.

- Si voleu posar la imatge en una pàgina web o enviar-la per correu electrònic, és una bona idea mantenir la mida del fitxer tan petit com sigui possible. Reduïu la imatge a la mida més menuda en la qual es puguin veure els detalls rellevants (tingueu en compte que altres persones poden utilitzar monitors de diferent mida i/o diferents resolucions de pantalla). Deseu la imatge com a fitxer JPEG; en el diàleg desa JPEG, marqueu l'opció Previsualització de la finestra de la imatge, i ajusteu el lliscador de qualitat al nivell més baix de la qualitat d'imatge acceptable (veureu els efectes de cada canvi en la imatge). Assegureu-vos que la imatge està a escala 1:1 mentre ho feu, no us deixeu enganyar pels efectes del zoom.

Consulteu la secció formats de fitxers.

### Imprimeix les fotos

Com en la majoria dels programes, en el GIMP, per a imprimir cal anar al menú principal Fitxer Imprimeix.... Tanmateix cal tenir en compte alguns conceptes elementals per a evitar sorpreses desagradables, quan veieu els resultats o per a remeiar-los en cas que passin. Recordeu sempre:

- que la imatge de la pantalla està en mode RGB i que la impressió serà en mode CMYK; en conseqüència, les característiques del color imprès no seran exactament el que esperàveu. Això depèn del diagrama de correspondència utilitzat. Per als curiosos, es poden aconseguir explicacions addicionals fent clic en aquests enllaços útils de la Viquipèdia:

  - Perfil ICC

  - CMYK

  - Gamut

- que una resolució de pantalla està aproximadament des de 75 fins a 100 ppp; una resolució d'impressora és deu vegades més gran o més que la de la pantalla; la mida de la imatge impresa depèn dels píxels disponibles i de la resolució; així que la mida d'impressió real no es correspon necessàriament amb el que es veu a la pantalla ni a la mida del paper disponible.

En conseqüència, abans d'imprimir aneu a: Imatge Mida d'impressió i trieu la mida de sortida adequada en el quadre de la mida d'impressió ajustant les mides o la resolució. El símbol mostra que els dos valors estan enllaçats. Podeu dissociar la resolució x i y fent clic sobre el símbol, però és arriscat. Només algunes impressores admeten diferents resolucions X i Y.

Darrera recomanació: penseu a revisar els marges d'impressió i també el centrat. Seria una llàstima si un marge massa gran retallés part de la imatge o si un centrat inadequat espatllés la feina, especialment si utilitzeu un paper especial de fotografia.

S'està imprimint Imprimeix les fotos

### Dades EXIF

Quan feu una foto, les càmeres modernes afegeixen informació al fitxer de dades sobre la configuració i les condicions de com es va fer. Són les metadades EXIF que s'inclouen en els fitxers JPEG i TIFF. El GIMP pot mantenir les dades EXI, sempre que es disposi de la biblioteca libexif, que no està disponible en tots els sistemes. Si la biblioteca hi és present, el GIMP carregarà les dades i les tornarà a registrar sense modificar-les. Aquesta no és la manera correcta que un editor d'imatge gestioni les dades EXIF, però és millor que eliminar-les, tal com feien les primeres versions del GIMP.

Si voleu veure el contingut de les dades EXIF, podeu utilitzar el connector metadata-viewer. Podeu accedir-hi via Imatge Metadades Visualitza les metadades des del menú principal.

Fotografia